Versio: 1.2 Päiväys: 4.2.2006
Suomennos: Villae, ^konnA, Jakenda, Harald, jali, jukoliste, NgZ ja Dahou
Oikoluku: locomot
Espanja, 1944
Sisällissota on ohi.
Piilossa vuorilla aseistetut miehet taistelevat vielä uutta fasistista hallintoa vastaan.
Vastarintaa tuhoamaan perustetaan armeijan joukkoja.
Kauan aikaa sitten, -
maanalaisessa valtakunnassa, missä ei ollut valheita eikä kipua, -
eli prinsessa, joka uneksi ihmisten maailmasta.
Hän uneksi sinisestä taivaasta, tuulesta ja auringonpaisteesta.
Eräänä päivänä, hän kiersi vartijat ja pakeni.
Kirkkaus sokaisi hänet heti kun hän pääsi ulos -
ja poisti hänen mielestään kaikki muistot hänen menneisyydestään.
Hän unohti kuka hän oli ja mistä hän tuli.
Hänen kehonsa kärsi kylmästä, sairaudesta ja kivusta.
Lopulta hän kuoli.
Silti hänen isänsä, kuningas, tiesi aina, että prinsessan sielu palaisi, -
ehkäpä toisessa ruumiissa, paikassa ja ajassa.
Ja kuningas odottaisi prinsessaa, viimeiseen hengenvetoonsa asti, -
maailmanloppuun saakka...
En ymmärrä miksi sinun piti ottaa mukaan noin monta kirjaa, Ofelia.
Menemme maaseudulle, ulkoilemaan.
Satuja? Olet liian vanha täyttääksesi pääsi tuollaisella turhuudella.
Pyytäisitkö häntä pysäyttämään auton.
Ofelia, odota.
Veljesi ei voi hyvin.
Rouva, oletteko kunnossa?
- Rouva. Tarvitsetteko jotain? - Kaikki hyvin. Anna minulle vain hieman vettä.
Vettä. Vettä kapteenin vaimolle.
Ofelia?
Ofelia. Tule tänne.
- Näin keijun. - Katso kenkiäsi.
Mennään. Kun pääsemme perille, tule tervehtimään kapteenia. Haluan sinun kutsuvan häntä isäksi.
Et tiedäkään kuinka hyvä hän on meitä kohtaan.
- Kapteeni, he tulevat. - 15 minuuttia myöhässä.
Carmen.
Tervetuloa.
Tuo ei ole tarpeen. Voin hyvin kävellä.
Tohtori Ferreiro suositteli, ettet rasittaisi itseäsi.
Ei.
Tee se vuokseni.
Kiitos.
Ofelia, tule ulos. Sano hei kapteenille.
Ofelia.
Toinen käsi, Ofelia.
Mercedes!
- Tuo heidän matkatavaransa. - Kyllä, sir.
Se on labyrintti.
Vain kasa kiviä, jotka ovat aina olleet täällä.
Jopa ennen myllyä.
Sinne ei kannata mennä. Voit eksyä.
- Kiitos. - Oletko lukenut ne kaikki?
Mercedes!
Kapteeni kutsuu.
Isäsi tarvitsee minua.
Hän ei ole isäni. Kapteeni ei ole isäni.
Isäni oli räätäli. Hän kuoli sodassa.
Kapteeni ei ole isäni.
Teit sen riittävän selväksi. Mennäänkö nyt?
- Oletko nähnyt äitiäni? Eikö hän olekin kaunis! - On.
Hän on vauvan takia sairas. Oletko huomannut?
Sissit pysyttelevät metsässä, koska sieltä heitä on vaikea löytää.
Nuo paskiaiset tuntevat maaston paremmin kuin kukaan meistä.
Estetään heidän pääsynsä metsään.
Ruoka, lääkkeet, kaiken pitää kulkea meidän kauttamme.
- Meidän pitää pakottaa heidät alas, luoksemme. - Kyllä, kapteeni.
Pystytämme kolme uutta komentopaikkaa. Tänne, tänne ja tänne.
- Mercedes. Pyydä tohtori Ferreiroa tulemaan alas. - Kyllä, sir.
Tämä auttaa sinua nukkumaan yön yli. Vain kaksi tippaa ennen nukkumaan menoa.
Vain kaksi tippaa.
Oikein hyvä.
Juo se kokonaan. Hyvä.
Älkää epäröikö kutsua minua, jos tarvitsette jotain. Päivällä tai yöllä.
Te tai hoitajanne.
Hyvää yötä.
Sulje ovi ja sammuta valot, kulta.
Sinun pitää mennä ylös ja katsoa häntä. Vamma on pahentunut.
Hänen jalkansa ei ole yhtään parempi.
Sain vain tämän. Olen pahoillani.
Vidal odottaa sinua toimistossaan.
Tule tänne, Ofelia.
Voi sinun jalkojasi. Ne ovat jääkylmät, kulta.
Pelottaako sinua?
Vähän.
- Mikä tuo ääni on? - Pelkkä tuuli.
Täällä yöt ovat erilaisia kuin kaupungissa.
Kaupungissa kuulee autojen ja junien ääniä.
Täällä talot ovat vanhoja. Ne narisevat.
Melkein kuin ne puhuisivat.
Aamulla annan sinulle yllätyksen.
- Yllätyksen? - Niin.
- Kirjanko? - Ei, vaan jotain paljon parempaa.
Miksi sinun piti mennä naimisiin?
Olin yksin liian kauan.
Minä olen kanssasi. Et ole koskaan yksin.
Et ollut koskaan yksin.
Kun olet vanhempi, ymmärrät. Minullakaan ei ole ollut helppoa.
Veljesi konstailee. Kerro hänelle jokin tarinoistasi.
Hän rauhoittuu varmasti.
Veljeni, veljeni...
Monta vuotta sitten surullisessa, kaukaisessa maassa -
oli valtava lujasta, mustasta kivestä koostuva vuori.
Auringonlaskun aikaan sen vuoren huipulla -
kukoisti joka ilta ruusu, joka teki poimijastaan kuolemattoman.
Mutta kukaan ei uskaltanut mennä sen lähelle, -
koska sen piikit olivat täynnä tappavaa myrkkyä.
Ihmiset puhuivat keskenään kuolemanpelostaan -
ja kivusta, mutta eivät koskaan ikuisen elämän lupauksesta.
Joka päivä ruusu kuihtui -
eikä voinut luovuttaa lahjaansa kenellekään...
Unohdettuna ja hukassa sen kylmän, synkän vuoren päällä -
ikuisesti yksin loppuun asti.
Tule sisään.
- Kuinka hän voi? - Hyvin heikosti.
Hän saa levätä niin paljon kuin tarvitsee. Minä nukun täällä alhaalla.
- Entä poikani? - Anteeksi, kapteeni...
- Kuinka poikani voi? - Toistaiseksi ei ole huolenaihetta.
Oikein hyvä.
Kapteeni, vaimonne ei olisi pitänyt matkustaa näin myöhäisessä vaiheessa raskautta.
- Onko se mielipiteesi? - Ammattilaisen näkökulmasta, sir.
Pojan pitäisi syntyä, oli isä kuka tahansa. Siinä kaikki.
Vielä yksi asia, kapteeni. Mistä voitte tietää, että se on poika?
Älä vittuile minulle.
Kahdeksalta havaitsimme toimintaa luoteissektorilla.
Tulitusta.
Kersantti Bayona tutki sektorin ja otti epäillyn kiinni.
- Toinen on hänen poikansa, täältä kaupungista. - Kapteeni, isäni on kunniallinen mies.
Minä arvioin sen. Ota hattusi pois edessäni.
Hänellä oli tämä ase. Sillä on ammuttu.
- Isäni metsästi jäniksiä. - Suu tukkoon.
"Ei jumalaa, hallitusta tai valtiasta"? Ja paskat.
- Punaista propagandaa, kapteeni. - Se ei ole propagandaa.
Se on vanha allakka, kapteeni. Olemme vain maanviljelijöitä.
- Jatkakaa. - Menin metsään metsästämään jäniksiä.
Tyttärilleni, he ovat sairaita.
Vai jäniksiä.
Kapteeni, jos isäni niin sanoo, hän oli metsästämässä jäniksiä.
Jätä hänet rauhaan.
Tapoit hänet!
Murhaaja! Paskiainen!
Ehkä opit tutkimaan nämä kusipäät kunnolla, ennen kuin häiritset minua.
Kyllä, kapteeni.
Äiti, herää.
Äiti, huoneessa on jotain.
Hei. Seurasitko minua tänne?
Oletko keiju?
Katso.
Tämä on keiju.
Haluatko, että seuraan sinua?
Ulos? Minne?
Haloo?
Kaiku.
Haloo?
Se olet sinä.
Se olet sinä. Olet palannut.
Älä pelkää, pyydän.
Katso.
Nimeni on Ofelia. Kuka sinä olet?
Minä?
Minulla on niin monta nimeä...
Vanhoja nimiä, jotka vain tuuli -
ja puut osaavat lausua.
Minä olen vuori, -
metsä ja maa.
Minä olen...
Minä olen fauni.
Nöyrin palvelijanne, teidän korkeutenne.
- Ei, minä olen... - Olet prinsessa Moanna, -
Tuonelan kuninkaan tytär.
Isäni oli räätäli.
Et ole syntynyt ihmisestä.
Se oli kuu, joka synnytti sinut.
Katso vasenta olkapäätäsi -
ja löydät merkin, joka todistaa sen.
Oikea isäsi pani meidät avaamaan portteja ympäri maailman, -
jotta voisit palata.
Tämä on viimeinen niistä.
Mutta meidän täytyi olla varmoja, -
että olet pohjimmiltasi koskematon, -
että sinusta ei ole tullut kuolevaista.
Sinun täytyy suoriutua kolmesta tehtävästä ennen täysikuuta.
Tämä on Risteysten kirja.
Avaa se, kun olet yksin -
ja se näyttää tulevaisuutesi.
Se näyttää mitä sinun täytyy tehdä.
Mutta eihän täällä ole mitään.
Mercedes, valmista nämä jänikset päivälliseksi tänään.
Ne ovat liian nuoria.
- No, katso jos niistä saisi muhennosta. - Kyllä, sir.
Tämä kahvi on kärventynyt. Maista sitä itse.
Sinun pitäisi vahtia sitä.
Kuten haluatte, sir.
Keitä nämä.
- Hän ei pitänyt kahvista. - Hän on vain nirso keikari.
- Nirso keikari. - Tarvitsemme hieman lihaa ja vielä yhden kanan.
- Mistä meidän pitäisi löytää ne? - Tohtorin ja pormestarin vaimot tulevat.
He syövät enemmän kuin pari possua.
- He eivät osaa olla hiljaa - Eivät edes veden alla.
Tulen kohta takaisin, Mercedes.
Ofelia.
Isäsi on järjestämässä päivällisiä tänään.
Katso mitä olen tehnyt sinulle.
Pidätkö siitä?
Olisin antanut mitä vain mekosta, -
joka on yhtä hieno kuin tämä, ollessani pieni! Ja katso näitä kenkiä.
Pidätkö niistä?
Kyllä, ne ovat kauniit.
Menepäs nyt. Mene kylpyyn.
Puu.
Olipa kerran, kun metsä oli nuori, -
se oli koti otuksille, jotka olivat tulvillaan taikaa ja ihmeitä.
Metsän asukkaat nukkuivat jättimäisen viikunapuun varjossa, -
joka kasvoi kukkulalla myllyn vieressä.
- Mutta nyt puu on kuolemaisillaan. Sen oksat ovat kuivat. - Ofelia?
Ofelia? Vauhtia. Haluan nähdä mekon päälläsi.
Haluan sinun olevan kaunis kapteenia varten.
Tulet näyttämään prinsessalta.
Prinsessalta?
Pidä huoli, että nuo kanat on puhdistettu kunnolla.
Äläkä unohda papuja.
Näytät ihanalta, tyttöni. Kauniilta.
Mikä upea mekko!
Takaisin töihin, lopettakaa ajan haaskaus.
Haluatko hieman maitoa hunajan kanssa?
Siirry kauemmas. Emme voi antaa maidon loiskua mekollesi, -
kun näytät noin kauniilta.
Mercedes. Uskotko keijuihin?
En. Mutta pienenä uskoin.
Uskoin moniin asioihin, joihin en usko enää.
Viime yönä keiju vieraili luonani.
Todellako?
- Eikä se ollut yksin, niitä oli useita, ja fauni myös. - Fauni?
Hän oli erittäin vanha, erittäin pitkä ja tuoksui ihan maalle.
Äitini varoitti minua olemaan varovainen faunien kanssa.
Mercedes!
Tule kanssani.
Kapteeni, kaikki on täällä.
Jauhot, suola, öljy, lääkkeet, -
oliiveja, pekonia...
Tupakkaa. Ja säännöstelykortteja.
- Sinun on tehtävä inventaario. - Hyvä on.
Mercedes.
- Avain. - Kyllä, sir.
- Onko tämä ainoa kappale? - Ainoa.
Tästä lähtien minä kannan sitä.
Kapteeni.
Kapteeni, ehkä se ei ole mitään.
Siellä ovat he.
Olipa kerran, kun metsä oli nuori -
se oli koti otuksille,
jotka olivat tulvillaan taikaa ja ihmeitä.
He suojelivat toisiaan, ja nukkuivat valtavan viikunapuun varjossa, -
joka kasvoi kukkulalla myllyn vieressä.
Mutta nyt puu tekee kuolemaa. Sen oksat ovat kuivuneet ja runko on vääntynyt.
Kauhea rupikonna oli asettunut sen juurille ja esti puuta kukoistamasta.
Rupikonnan suuhun pitää laittaa kolme taikakiveä, -
ja saada kultainen avain sen vatsasta.
Se on ainoa keino elvyttää viikunapuu.
He olivat tässä vielä 20 minuuttia sitten. Heille tuli kiire.
12 miestä korkeintaan.
Antibiootteja.
Kappas. Heiltä jäi tämä arpalippu.
He ovat täällä.
Ne paskiaiset ovat täällä, -
ja he tarkkailevat meitä.
Hei!
Teiltä jäi tämä!
Sekä arpalippu! Tulisitte noutamaan ne!
Tänään voi olla onnenpäivänne!
Terve. Olen prinsessa Moanna, -
enkä pelkää sinua.
Eikö sinua hävetä asua täällä syvyyksissä hyönteisiä syöden -
ja lihoen, kun puu tekee kuolemaa?
Hei!
Oletko katsonut hänen huoneestaan?
- Entä puutarhasta - Olen, rouva.
- Minne hän sitten on livistänyt? - Tänne, olkaa hyvä.
Sallikaa minun esitellä teidät vaimolleni Carmenille.
- Ilo tutustua. - Hauska tavata.
Tästedes vain yksi ostokortti perhettä kohden. Perehtykää niihin.
- Yksikö? - Vain yksi.
- Kapteeni, nämä ei ehkä riitä. - Siinä on viljalti, jos ihmiset ovat tarkkoja.
Muonalähetykset sisseille vuoristoon on estettävä.
He perääntyvät ja yksi heistä on haavoittunut.
Anteeksi, kapteeni. Kuinka voitte olla noin varma?
Olimme vähällä napata heidät tänään. Löysimme tämän.
Antibiootteja.
Jumala on jo ottanut hoiviinsa heidän sielunsa.
Häntä tuskin kiinnostaa, mitä heidän ruumiillensa tapahtuu.
Autamme teitä kaikin tavoin, kapteeni. Tiedämme, että olette täällä sattumalta.
Siinä olette väärässä.
Olen täällä, koska haluan poikani syntyvän uuteen, puhdistettuun Espanjaan.
Noilla ihmisillä on väärä käsitys siitä, että olisimme kaikki yhdenveroisia.
Mutta on olemassa selvä ero: Me voitimme sodan.
Vaikka meidän pitäisi tappaa jokainen noista loisista sen selvittämiseksi, -
sitten me tapamme heidät kaikki ja sillä selvä.
- Olemme kaikki täällä tarkoituksella. - Tarkoitukselle!
- Laittakaa kahvi tulelle. Haen lisää puita. - Hoidamme asian.
Ofelia?
Katso nyt itseäsi.
Kuinka sinä ja kapteeni tapasitte?
Ofelian isä teki kapteenin univormut.
Hänen kuoltuaan menin liikkeeseen töihin.
Yli vuosi sitten, -
tapasimme kapteenin kanssa uudestaan.
Kummallista, eikö vain?
Törmätä toisiinsa niin pitkän ajan jälkeen.
Erittäin kummallista.
Suokaa anteeksi vaimolleni. Hän ei ole seurannut maailman tapahtumia.
Hän kuvittelee noiden juttujen kiinnostavan muita.
Anteeksi, rouva.
Suo anteeksi.
Kerroinko jo, että tunsin isänne, kapteeni?
Ette. En tiennyt sitä.
Marokossa.
Tapasimme vain pikaisesti, mutta hän teki suuren vaikutuksen. Taitava sotilas.
Hänen pataljoonansa miehet sanoivat, kun kenraali Vidal kaatui taistelukentällä, -
että hän rikkoi kellonsa kivellä, -
jotta hänen poikansa tietäisi hänen tarkan kuolinhetkensä.
Jotta hän tietäisi kuinka urhea mies kuolee.
Pötyä. Hän ei omistanut kelloa.
Se mitä teit satuttaa minua.
Kun olet kylpenyt, menet vuoteeseen ilman illallista.
Kuulitko?
Toisinaan näyttää siltä, ettet koskaan opi käyttäytymään kunnolla.
Tuotit minulle pettymyksen, Ofelia.
Kuten isällesikin.
Tarkoitatko kapteenille?
Enemmän hänelle kuin minulle.
Sain avaimen.
Vie minut labyrinttiin.
Terve.
Minulla on avain.
Tuo olen minä ja tyttö sinä.
Entäs vauva?
Sait avaimen takaisin.
Olen iloinen.
Hän uskoi sinuun alusta saakka.
Hän on niin onnellinen onnistumisestasi.
Pidä avain. Tarvitset sitä pian.
Ja tätä myös... Pala liitua.
Kaksi tehtävää jäljellä -
ja on melkein täysikuu. Ole kärsivällinen.
Pian kävelemme läpi palatsisi seitsemän pyöreän puutarhan.
Mistä tiedän, että puhut totta?
Miksi heikko ja pieni fauni, kuten minä, valehtelisi?
Jatkakaa.
Ottakaa korttinne valmiiksi tarkastusta varten.
Eteenpäin. Nimesi?
Nimesi, etunimi ja sukunimi.
Narciso Pena Soriano, palveluksessanne.
Tämä on päivittäinen leipämme Francon Espanjassa.
Sitä säilytetään hyvin tässä myllyssä! Punaiset valehtelevat...
Koska yhdistyneessä Espanjassa ei ole kotia ilman tulta tai leipää.
Voisitko näyttää mitä nyt tapahtuu?
Näytä minulle.
Ofelia...
Tämä on päivittäinen leipämme Francon Espanjassa, -
- sitä säilytetään hyvin tässä myllyssä. - Kapteeni! Kapteeni!
Punaiset valehtelevat, kun sanovat, että täällä Espanjassa nähdään nälkää.
- Tulkaa nopeasti. - Koska yhdistyneessä Espanjassa, -
ei ole yhtäkään kotia ilman tulta tai leipää.
Tämä on päivittäinen leipämme Francon Espanjassa.
Vaimosi tarvitsee jatkuvaa lepoa.
Hänen pitää olla rauhassa suurimman osan ajasta.
Tytön pitäisi nukkua jossain muualla.
Pysyn täällä synnytykseen saakka.
Paranna hänet.
En välitä mitä se maksaa tai mitä siihen tarvitset.
Paranna hänet.
Älä huoli.
Äitisi paranee pian, näet sitten.
Lapsen saaminen on vaikeata.
Sitten en koskaan hanki lasta.
Autat miehiä metsässä, etkö vain?
Oletko kertonut kenellekään?
En ole.
En halua, että sinulle tapahtuu mitään pahaa.
Enkä minä halua, että sinulle tapahtuu mitään pahaa.
Tiedätkö yhtään kehtolaulua?
Vain yhden...
Mutta en muista sen sanoja.
Ei se haittaa. Haluan silti kuulla sen.
Älä pelkää. Se olen vain minä.
- Oletko valmis? - Olen.
Lähdetään sitten.
Tämä on silkkaa hulluutta.
Kun se mies löytää meidät, hän tappaa meidät.
- Oletko ajatellut sitä? - Pelkäätkö häntä niin paljon, tohtori?
Se ei ole pelkoa... Ei ainakaan minun osaltani.
Pedro, Pedro, veljeni.
- Et suorittanut tehtävääsi. - En, äitini on sairas.
Se ei ole tekosyy laiminlyöntiisi.
Tämä on alruunan juuri.
Kasvi, joka unelmoi olevansa ihminen.
Laita se äitisi sängyn alle -
kulhoon, jossa on tuoretta maitoa.
Joka aamu, anna sille kaksi tippaa verta.
Meillä ei ole aikaa hukattavana.
Täysikuu on pian yllämme.
Ota lemmikkini näyttämään tietä.
Menet todella vaaralliseen paikkaan, -
joten ole varovainen.
Otus joka uinuu siellä, -
ei ole ihminen.
Tulet näkemään loisteliaat juhlat, -
mutta älä syö äläkä juo mitään.
Ei yhtään mitään.
Henkesi riippuu siitä.
Toin paloviinaa, tupakkaa ja juustoa.
Postia Trigolle ja Pilotolle.
Katsotaanpas kuinka jalkasi voi, Frenchie.
Kuinka luulet, että se voi? Se on paskana.
Katsotaanpas.
Pohjois-Amerikan, -
Brittien ja Kanadan sotajoukot -
nousivat maihin pienellä rannalla Pohjois-R-Ra...
- Ranskassa, änkyttävä idiootti. - Ranska.
Yli 150,000 sotilasta...
Kenraali Dwight D. Eisenhowerin komennuksen alaisina...
Onko se todella huonossa kunnossa, tohtori?
Kuulepa, Frenchie...
Jalkaasi ei voi pelastaa.
Yritän tehdä sen niin helposti kuin vain mahdollista.
Odota hetki, tohtori, vain pieni hetki.